VINCENT
Vincent Malloy má 7 let.
Vždy je slušný a dělá to co se mu říká,
pro dítě jeho vzrůstu, je velice pozorný a milý
ale přeje si být právě jako Vincent Price.
Nevadí mu žít se sestrou, psem i kočkama,
i když by se raději podělil o dům s pavoukama a netopýrama.
Tam by mohl přemýšlet o věcech které vymyslel,
a toulat se temnými chodbami sám a utrápený.
Vincent je rád když ho jeho teta přijde navštívit,
ale přemyšlí jak ji do vosku postaví pro jeho voskové muzeum.
Miluje experimentování s jeho psem Abacrombiejem,
v naději, že vytvoří děsivou zombie,
tak on a jeho strašlivý pes...
mohou jít hledat oběti v londýnské mlze.
V jeho mysli nejsou jen pekelné zločiny,
má rád taky kreslení a čtení když mu zbyde čas,
zatímco ostatní děti čtou knihy jako "Go Jane Go",
Vincentův nejmilejší autor je... Edgar Alan Poe.
Jedné noci, zatímco četl hororový příběh,
přečetl úryvek kvůli kterém zbledl,
tak hrozné zprávy nemohl přežít,
pro jeho překrásnou ženu, která byla pohřbena zaživa.
Vykopal její hrob aby se přesvědčil, že je mrtvá,
nevědomky, že její hrob je vlastně mámina zahrada.
Matka poslala Vincenta do jeho pokoje,
věděla, že je odsouzen do věže prokletých,
kde zůstane po zbytek svého života,
sám s podobiznou své nádherné ženy.
Sám zavřen ve své hrobce a pomalu už blázen,
když Vincentova matka najednou vejde do pokoje,
a řekla, "jestli chceš můžeš si jít hrát ven,
venku svítí slunce a je nádherný den".
Vincent se pokusil mluvit, ale jednoduše nemohl,
roky izolace ho učinily slabým.
Tak vzal malý papír a napsal propiskou,
"Ja jsem posedlý tímto domem, a nikdy ho už nemůžu opustit."
Matka mu řekla, "Nejsi posedlý ani skoro mrtvý,
tyto hry, které hraješ jsou jen ve tvé hlavě,
ty nejsi Vincent Price, ty jsi Vincent Malloy,
nejsi týrán nebo blázen, ty jsi jen mladý chlapec,
máš sedm let a jsi můj syn.
Přeju si aby jsi šel ven a opravdu se pobavíš."
Její zlost teď byla dovršená, načež odešla chodbou.
Zatímco Vincent pomalu přistoupil ke zdi,
pokoj se začal kymácet, třást se a bořit,
jeho strašlivé šílenství dosáhlo svého vrcholu.
Viděl Abacrombiea, svou otrockou zombie,
a slyšel svou ženu jak ho volá z hrobu,
oznámila mu z rakve, a žádala děsivé věci,
zatímco ze zbořených zdí vylezly kostry rukou.
Každá hrůza v jeho životě která prošla jeho sny,
přetvořila jeho šílený úsměv v děsivý vřískot.
Aby unikl šílenství zkoušel se dostat ke dveřím,
ale padl bez života na podlahu.
Jeho hlas byl tichý a velmi pomalý,
mezitím co četl "Havrana" od Edgara Alana Poea.
"... má duše z toho stínu...
... jímž mne navždy uhrane...
... nevzchodí se ...
... nikdy více."
Subtitles by: Kolliš